GORDOST I PREDRASUDE
V epizoda
Požurite, gospođice!
Dva gospodina i jedna dama vas čekaju u predvorju.
Jedan od njih je G. Darsi.
Hvala. Recite im da stižem istog momenta.
Gospodine Darsi.
Nadam se da ne čekate predugo. - Ne, uopšte.
Mogu li vas upoznati sa mojom sestrom Džordžijanom?
Džordžijana, ovo je g-đica Elizabet Benet.
Kako ste? - Drago mi je što sam vas upoznala, g-đice Darsi.
Čula sam toliko toga o vama. - I ja o vama.
G. Bingli je sa nama i želi da vas vidi.
Insistirao je da nam se pridruži.
Mogu li da ga pozovem?
Naravno i ja njega želim da vidim!
Kako sam razumela skloni ste muzici i jako dobro svirate.
O, ne. Ne sviram baš tako dobro.
Mislim, veoma volim muziku,
ali bih volela da čujem kako vi svirate i pevate.
Brat mi je rekao da retko kad čuje išta
što bi mu pričinilo veće zadovoljstvo.
Dakle, pristajem.
Ali vas upozoravam vaš brat preuveličava moj talenat.
Bez sumnje, malo je preterao. - O, ne. To ne može biti.
Moj brat nikad ne preteruje. On uvek govori samo istinu.
Osim ponekad kada je predobar prema meni.
Savršen stariji brat. - Da! Ne postoji bolji i ljubazniji.
Malo vam zavidim. Ja nemam braće. Samo četiri sestre.
Ja bih volela da imam sestru.
G-đice Benet!
Oduševio sam se, kada mi je Darsi rekao,
da niste ni 8 km od Pemberlija. Kako ste?
Vidim da ste dobro. - Vrlo dobro, hvala.
Dobro, odlično! A vaši roditelji?
Veoma dobro, gospodine.
Da?
Recite mi. Jesu li sve vaše sestre još u Longbornu?
Sve sem jedne. Najmlađa sestra je u Brajtonu.
Čini se tako dugo...
I jeste dugo, otkad sam imao zadovoljstvo pričati sa vama.
Mora da je prošlo nekoliko meseci. - Najmanje osam.
Nismo se sreli od 26-tog novembra, kada smo igrali u Nederfildu.
Mislim da ste u pravu. - Znate...
Ne mogu da se setim srećnijeg vremena
od tih par meseci koje sam proveo u Hafordširu.
G-đice Benet, moja sestra želi nešto da vas pita.
G-đice Benet, moj brat i ja bismo bili počašćeni,
da vi i vaši ujna i ujak budete naši gosti na večeri u Pemberliju.
Odgovara li vam sutra uveče? - Hvala, biće nam zadovoljstvo.
Mogu odgovoriti u ime g-đe i g. Gardnera.
Nismo ništa planirali.
A hoću li vas čuti kako svirate? - Ako insistirate, da, sviraću.
Zaista predivno!
Hoćete li da svirate još? Tako ste lepo svirali ovu pesmu.
Nije bilo baš sasvim ispravno.
Mogli ste da primetite da sam se spetljala i loše izvela teže deonice.
Ovo je divan instrument. - Poklonio mi ga je brat.
Plemenit je. Ne zaslužujem. - Sigurna sam da zaslužujete.
Vaš brat, sami ste rekli, nikada ne greši.
Sada je red na vas. O, zaista insistiram!
Pred svim ovim ljudima? Sviraću, ali ne mogu da pevam.
Kako želite.
Molim vas, g-đice Eliza, vojska je još u Meritonu?
Ne, utaborili su se u Brajtonu preko leta.
To mora da je veliki gubitak za vašu porodicu.
Nosimo se s tim već nekako, g-đice Bingli.
Verujem da je odsutnost jednog gospodina prouzrokovala patnju.
Ne mogu da zamislim na koga mislite.
Shvatila sam da određenim damama
nedostaje društvo prijatnog G. Vikama.
Oprostite. Zanemarila sam vas.
Kako možete da svirate ako niko ne okreće stranice.
Evo, dopustite.
Kako je loše izgledala Eliza Benet večeras!
Nisam videla nikog ko se tako promenio od prošle zime kao ona.
U pravu si, draga. - Ten joj je potamneo i ogrubeo.
Luiza i ja smo je jedva prepoznale. Šta vi kažete, G-dine Darsi?
Nisam primetio veliku razliku.
Malo je pocrnela. Nisam iznenađen, jer ona leti mnogo putuje.
Moram priznati da nisam primetila ništa lepo na njenom licu.
Njena pojava nije ništa posebno. Nema blještavila u njenom izgledu.
Zubi su joj podnošljivi, pretpostavljam,
ali ništa bolji od proseka.
Za njene oči sam čula, rekli ste da su prekrasne.
Ja nisam mogla da primetim ništa izuzetno u njima.
Previše je uobražena, bez otmenosti,
što smatram nepodnošljivim.
Ja mislim...
Kad smo je prvi put videli u Hafordširu,
bili smo zapanjeni što je važila za lepoticu.
Delimično se sećam vaših reči G. Darsi,
posle večere u Nederfildu.
Rekli ste: „Ona lepotica”!?
„Pre bih njenu majku nazvao mudricom”.
Ali kasnije ste popravili mišljene o njoj.
Verujem da ste smatrali da je poprilično simpatična.
Da, jesam. Ali tada sam je tek upoznao.
Već mesecima je smatram jednom od najlepših žena,
koju sam ikada upoznao.
Ne, ne, onaj zeleni.
Da baš taj.
Ma nije važno.
Oprostite, gospođice. Ovo je upravo stiglo. - Hvala, Hana.
Dobra devojka. Vrlo uslužna.
Dva pisma od Džejn. Napokon! Pitala sam se zašto ne...
Ovo je pogrešno adresirano.
Nije ni čudo, stvarno je nečitko napisano!
Nećete se ljutili na mene ako odgodim izlazak, ujna?
Ni u kom slučaju! Naravno, da želiš da pročitaš pisma.
Prošetaćemo do crkve i vratićemo se za sat.
Hvala, vrlo ste ljubazni.
Najdraža Lizi, nadam se da ti je lepo kako si i očekivala.
Svima nam nedostaješ. Najviše ocu, pretpostavljam.
Jedva da pronalazim vremena da ti pišem.
Nećaci mi oduzimaju skoro svaki trenutak!
Ali su tako divna deca.
Majka ih smatra isuviše živahnim za njene živce.
Provodi većinu vremena u svojoj sobi, ili s g-đom Filips.
Najdraža Lizi,
od poslednje vesti gore napisane, dogodilo se nešto neočekivano.
Nlje ništa strašno. Budi uverena, svi smo dobro.
Ono što hoću da ti kažem, tiče se jadne Lidije.
Lidija!
Preporučeno pismo je stiglo juče u ponoć, kada smo svi spavali.
O, G. Benet, šta se dešava? Zar će nas ubiti na spavanju?
Pismo od pukovnika Fostera,
obaveštava nas da je Lidija pobegla u Škotsku s jednim oficirom.
Istini za volju... s Vikamom.
O, Lidija!
O, G. Benet, uništeni smo!
Možeš samo zamisliti iznenađenja i šoka.
Za Kiti to, izgleda, nije bilo neočekivano.
Mnogo, mnogo mi je žao.
To je tako nepromišljeno s obe strane.
Ali se nadam najboljem.
Pretpostavljam da je njegov karakter pogrešno shvaćen.
Volela bih da verujem u to.
Njegov izbor je bar nekoristoljubiv,
jer mora da zna da otac ne može ništa da mu da.
Da, to je istina.
Ali, kako je mogao?
Ona je dovoljno nerazumna za sve.
Ali, može li Vikam voleti Lidiju?
Oženiti Lidiju?
Ima jedna dama od koje ću se teško rastati.
Očekujemo njihov skori povratak kao muža i žene.
Moram da završim, jer ne mogu dugo ostaviti majku samu.
Javiću ti se uskoro sa novim vestima.
Najdraža Lizi. Jedva da imam o čemu da ti pišem
osim o lošim vestima.
Koliko nepromišljen brak bio, sada se bojim najgoreg.
Da nije ni sklopljen. G. Vikam nije nameravao da oženi Lidiju.
Dragi Bože, znala sam!
Ne mogu loše da mislim o njemu.
Ja mogu.
Jadna Lidija.
Jadna, glupa devojka!
Pukovnik Foster smatra da se Vikamu ne može verovati.
Imala je samo petnaest godina.
Pratili su ih do Klapama.
Otac je pošao s puk. Fosterom ne bi li ih ponašli.
Najdraža Lizi, ne mogu da te ne zamolim da se vratiš što pre!
O, da! Gde mi je ujak?
Oprostite, gospođice.
G-đice. Benet, nadam se...
Molim vas, izvinite, moram pronaći G. Gardnera.
Radi se o stvari koja ne može da čeka.
Dragi Bože, šta se dogodilo?
Naravno, neću vas zadržavati, ali dozvolite meni ili slugi
da pronađemo g-đu i g. Gardnera.
Vi ne možete ići. - Moram...
Dođite. Insistiram. Tako je najbolje. Dođite ovamo!
Odmah potražite g-đu i g. Gardnera.
Otišli su prema... - Crkvi.
Da, ser, odmah.
Niste dobro. Da pozovem doktora? - Ne.
Ne, dobro sam. Dobro sam.
Mogu li da vam dam nešto da se opustite?
Čašu vina? Hoćete li jednu? Zaista izgledate vrlo loše.
Ne, hvala.
Sa mnom je sve u redu. Ja sam sasvim dobro.
Uznemirile su me užasne vesti, koje sam primila iz Longborna.
Žao mi je. Oprostite. - Ne, ne.
Upravo sam primila Džejnino pismo, sa strašnim vestima,
koje se ne mogu kriti.
Moja najmlađa sestra je napustila svoje prijatelje...
Pobegla...
i bacila se u naručje...
G. Vikama.
Pobegli su iz Brajtona.
Predobro ga poznajete da bi sumnjali u nastavak.
Ona nema novca...
Nema veza...
Ničeg što bi ga privuklo.
Kada samo pomislim da sam mogla ovo da sprečim!
Znala sam kakav je!
Da sam otkrila njegovu narav, ovo se ne bi dogodilo.
Ali sada je prekasno.
Zapanjen sam, zaista. Zapanjen i šokiran.
Ali, je li to sigurno? Sasvim sigurno? - O, da.
Napustili su Brajton u nedelju uveče.
Trag im vodi do Londona, ali ne i dalje.
Sigurno nisu otišli za Škotsku. - Šta je preduzeto do sada?
Moj otac je otišao u London.
A Džejn moli hitnu pomoć ujaka.
Nadam se da ćemo krenuti za pola sata. Ali šta se može učiniti?
Znam da se ništa ne može učiniti.
Kako može da se utiče na takvog čoveka?
Kako ga možemo otkriti?
Nimalo se ne nadam.
Zauvek je izgubljena, a s njom cela porodica izvrgnuta sramoti.
Bojim se da duže vreme želite da vas napustim.
Ova nesrećna okolnost će,
onemogućiti mojoj sestri užitak druženja s vama u Pemberliju.
O, da.
Budite tako dobri, izvinite nas g-đici Darsi.
Recite da smo zbog neodložnog posla morali da odemo kući.
Ako bi ste bili toliko ljubazni...
I krili nesrećnu istinu što je duže moguće.
Znam, da to, ne može biti dugo.
Možete računati na moju diskreciju.
Ali, predugo sam se zadržao. Ostavljam vas sada.
Da. Hvala.
Doviđenja.
Nikad ga više neću videti.
Čak i da je istina to što kažeš za G. Vikama,
i dalje ne mogu da poverujem za Lidiju.
Otkad je vojska u Meritonu, razmišlja samo o ljubavi i oficirima.
Ne smemo pretpostavljati najgore.
Možda je sve ovo veliki nesporazum.
Ili samo prolazna ludost,
koja se može zataškati i brzo zaboraviti.
Moguće je, Lizi! - Zaista, jeste.
Zašto bi mladić napravio tako nešto zaštićenoj devojci,
koja je, još pri tom, bila gošća u pukovnikovoj kući?
Gledajte to kako želite. Izazov nije vredan rizika.
Možda ako ne rizikuje sopstvene interese.
Ali verujem da je u stanju da rizikuje sve ostalo!
Veoma ste tihi večeras, Gospodine Darsi.
Nadam se da ne tugujete za društvom g-đice Elize Benet.
Molim?
Izvinjavam se.
Lizi! Tako mi je drago što te vidim!
Ima li kakvih novosti?
Ne još, ali sada kad je stigao ujak, nadam se da će biti bolje.
Otac je napustio grad u utorak,
i samo smo čuli da je sigurno doputovao.
Mama pita za tebe svakih pet minuta.
Kako je ona? - Još uvek ne napušta svoju sobu.
A ti si vrlo bleda. O, Džejn, kroz šta si sve prošla.
Tako sam srećna što te vidim Lizi. Dođi.
O, Lizi!
O, brate!
Zauvek smo uništeni!
Da nas je G. Benet odveo u Brajton,
ništa od ovoga se ne bi dogodilo.
Krivim Fosterove! Sigurna sam da su je zanemarili,
jer ona to nikada ne bi učinila, da su bolje pazili na nju.
Mama. - A sada je i G. Benet otišao.
Znam da će se boriti s Vikamom i poginuti
i šta će onda biti s nama?
Kolins će nas izbaciti odavde, pre nego se on ohladi u grobu!
Ako nam se ti ne smiluješ brate, ne znam šta ćemo raditi!
Sestro, smiri se. Ništa strašno se neće dogoditi!
Sutra ću biti u Londonu,
pa ćemo se dogovoriti šta nam je činiti.
Da, da, tako je. Morate ih pronaći
i ako još nisu venčani, morate ih prisiliti.
Pre svega, ne daj G. Benetu da se bori!
Mama, sigurna sam da se neće boriti. - O da, on hoće!
I Vikam će ga zasigurno ubiti, ako ti to ne sprečiš, brate!
Moraš mu reći da sam u strahovitom stanju!
Da sam se izbezumila od straha, da imam takvu drhtavicu,
takvo podrhtavanje u celom telu, takve grčeve u slabinama
i bolove u glavi, i takvo lupanje srca
da nemam odmora ni danju ni noću.
Sestro, smiri se.
I reci Lidiji da ne preduzima ništa oko venčanice bez mene,
jer ona ne zna koje su prodavnice najbolje!
Ovo je velika nesreća...
o kojoj će se, verovatno, mnogo pričati.
Da, hvala, Meri.
Do sada smo svi to već shvatili.
Moramo zaustaviti plimu zlobe,
i ranjena srca zalečiti melemom sestrinske utehe.
Meri, dodaj krompir ujni Gardner. - Oprostite?
Nema veze. Ja ću.
Hvala, Kiti.
To je prva lepa reč otkako je Lidija otišla.
To nije pošteno, jer ja nisam učinila ništa loše!
I ne vidim šta je tako strašno napravila Lidija?
Kiti, molim te! - Možda je ovaj događaj nesrećan za Lidiju,
mi iz njega moramo izvući korisnu pouku,
da je gubitak vrline za devojku nepovratan.
Draga moja Meri, to nimalo ne pomaže.
Za devojku je dobar glas jednako važan kao i lepota.
Stoga, ne možemo biti preoprezne u ponašanju
prema nedostojnim muškarcima.
Da... hvala, Meri.
A sada, Džejn...
Reci mi sve o tome što još nisam čula.
Šta je rekao pukovnik Foster?
Nisu ništa mogli naslutiti pre njihovog bekstva?
Pukovnik Foster je primetio Lidijinu naklonost,
ali ništa nije slutio, da bi se brinuo.
Lizi, osećam se krivom.
Ja sam insistirala da ne razotkrijemo Vikama.
I sada jadna Lidija pati.
Niko nije posumnjao ni na trenutak.
Mene... Mene treba kriviti!
Nisi ti kriva!
Ne više od mene, ili G. Darsija
ili bilo kog drugog ko zna sve o Vikamu.
Nemaš za šta da kriviš sebe. Drugi su krivi, ne ti.
Napisala je poruku g-đi Foster pre nego što je otišla.
„Moja draga Hariet, smejaćeš se kad doznaš kuda sam otišla,
a i sama ne mogu a da se ne smejem tvom iznenađenju
sutra ujutru čim se opazi da me nema ovde”.
Odlazim u Gretnu Grin,
a ako ne možeš da pogodiš s kim, smatraću te glupom,
jer samo jednog na svetu volim.
Nemoj nikome u Longbornu reči reći o mom odlasku.
Iznenađenje će biti veće, kad se potpišem sa Lidija Vikam!
Kakva će to šala biti. Jedva pišem od smejanja!
Lakomislena, lakomislena Lidija!
Zar se ovako piše u takvom trenutku.
Ali njeno pismo bar pokazuje da je ona ozbiljno shvatila
cilj svoga puta, bez obzira na šta ju je on posle mogao nagovoriti.
Jadan naš otac! Kako se samo osećao?
Nikad ga nisam videla tako šokiranog.
Deset minuta nije mogao da progovori.
Majka se odmah razbolela i svi smo bili u pometnji.
Ledi Lukas je bila veoma ljubazna nudeći pomoć.
Bolje da je ostala kod kuće!
Podrška je nemoguća, a saučešće nepodnošljivo.
Neka likuje što dalje od nas i bude zadovoljna!
Lizi to nije lepo.
Sigurna sam da je imala dobru nameru. - Da, možda i jeste.
Oprosti mi.
Samo ne mogu da se suzdržim a da ne budem...
O, Džejn.
Džejn, zar ne vidiš...
da je uništeno mnogo više od Lidijinog dobrog glasa?
Ali, predugo sam se zadržao. Ostavljam vas sada.
Napred!
Mislila sam da još nisi legla.
Razmišljala sam o onome šta si rekla popodne.
O tome kako nije uništen samo Lidijin dobar glas.
Bila sam ljuta i uzrujana.
Nije trebalo to da kažem. Nema smisla razmišljati o tome.
Mislila si, pretpostavljam, na nas dve,
i Meri i Kiti...
da smo osramoćene u društvu.
Svaka prilika za dobar brak uništena je Lidijinom sramotom.
Šanse da se ijedna od nas dobro uda nikada nisu bile velike.
A sada mogu da kažem, da ne postoje uopšte.
Niko neće poželeti naše društvo. G. Darsi mi je to vrlo jasno rekao.
G. Darsi?
On zna za našu nevolju?
Bio je u neposrednoj blizini
kada sam prvi put pročitala tvoje pismo.
Bio je veoma ljubazan, veoma pažljiv.
Ali mi je jasno dao do znanja, da ne želi biti u mojoj blizini.
Ne želi da ima ništa sa mnom.
A sigurna sam da će odgovoriti svog prijatelja od druženja s tobom.
Nisam ni očekivala da mi se G. Bingli javi.
S tim sam se pomirila.
Jesi li sigurna da ne želiš pažnju G. Darsija?
Ne, nikada je nisam ni tražila.
Ali, da li misliš da je imao nameru da obnovi vezu?
Misliš li da je još uvek zaljubljen u tebe?
Ne znam.
Ne znam šta je nameravao pre dva dana.
Sve što znam je da on...
a ni bilo koji drugi ugledan čovek
neće poželeti društvo ni jedne od nas.
Gospode!
Pogledaj ko dolazi!
Ko je to, Kiti? - G. Kolins, naravno.
Ne želim da budem u njegovoj blizini!
Nadao sam se, da ću izraziti žaljenje vašim jadnim roditeljima.
Otac je još u Londonu, ser, a majka ne napušta svoju sobu.
Osećam se pozvanim,
ne samo kao vaš rođak, već kao i sveštenik,
da vam izrazim žaljenje
zbog velike nesreće koja vas je sve zadesila.
Hvala vam, gospodine.
Kao što se kaže, prijatelj se u nevolji prepoznaje, g-dine.
Da.
Budite uverene, dame, da g-đa Kolins i ja
zaista saosećamo u vašoj patnji,
koja mora da je najgore vrste,
jer je izazvana onim što ni vreme ne može izbrisati.
Smrt vaše sestre bila bi pravi blagoslov.
Na vašu veliku žalost, ono što ja pretpostavljam,
i kako mi je objasnila moja draga Šarlota,
da nedolično ponašanje vaše sestre proizlazi
iz nesmotrenog udovoljavanja njenim hirovima.
Iako ja mislim da je ona ipak bila loše naravi.
Sada, kako stvari stoje,
zaista vas treba žaliti.
Zahvalne smo, ser, na vašoj...
S mojim mišljenjem se potpuno slažu Ledi Ketrin i njena kći,
koje sam o svemu detaljno izvestio.
U potunosti podržavaju mišljenje da pogrešan korak jedne sestre
mora šteti sreći ostalim sestrama.
„Jer ko bi se”, kao što je Ledi Ketrin izvolela da kaže,
srodio s takvom porodicom?
Zaista, ko? Ser.
Pa, sada možda...
s obzirom na okolnosti...
Ne bi bilo primereno zadržavati se duže.
Pa, možda ste u pravu.
Da, možda ste u pravu, rođako Elizabet.
Oduvek smatram da sveštenik nikad ne može biti preoprezan.
Pogotovo onaj...
Koji uživa veliku pažnju prečasne Ledi Ketrin.
Vaša razboritost vam služi na čast, rođako Elizabet.
Veoma...
Veoma mi je žao zbog svih vas!
Nepodnošljiv čovek! - Mislim da želi najbolje.
Loše misliš Džejn.
Njegov razlog dolaska je bio da čestita samom sebi
na srećnim okolnostoma i da uživa u našoj nesreći.
Mislim da je ljubazno što saoseća s nama.
Je li otišao?
Da!
Odlično! - Zauvek, uz malo sreće.
Evo tetke Filips. Donosi novosti iz Meritona.
Sumnjam da imamo razloga za brigu.
Majka će biti zadovoljna što je vidi.
Dakle, devojke, šta je, tu je.
Je li vam majka još u krevetu? - Ne, ali je u svojoj sobi.
Dobro, dobro, što posluga manje čuje, to bolje, moram reći.
Hajde, vodi me k njoj Džejn.
Samo nebo zna, da nemam lepih vesti za nju.
Svaki dan čujem neku novu ružnu priču o G. Vikamu.
O, G. Vikam!
Svi su ga uzdizali u nebesa.
Pola grada je poludelo za njim.
Sve vreme govorim da je prevarant!
Sila paklena ga je poslala da nas uništi!
Čula sam da duguje svakom poštenom trgovcu u gradu.
O, sestro!
Čula sam i o kockarskim dugovima! - O, sestro!
O pijankama, u kojima je bilo više od razbijenih glava i nameštaja, sestro!
O, sestro, prestani!
Razvrat, intrige, zavođenja!
Priča se da nema trgovca u gradu, čiju kćerku nije zaveo!
A sada petlja s mojom najdražom kćeri. Nesrećnica!
Otkriće ih i naterati da se venčaju!
Kažem ti sestro, da sam uvek bila nepoverljiva
prema njegovom izgledu i dobroti.
Da, sestro, i ja, i upozoravala sam devojke!
Previše uglađen i presimpatičan. - Ali, je li me iko slušao?
A sada smo svi, svi uništeni!
O, sirota moja devojka. Moja jadna, jadna Lidija!
Kada idemo u Hafordšir, ljubavi?
Odmakni se od prozora, draga. Kad sredim poslove ovde.
Ove stvari se uvek oduže, više nego što očekujemo.
Nisi nesrećna, zar ne? - Gospode, ne!
Samo ne mogu dočekati da vidim lice moje majke i sestara.
Kako će mi Kiti zavideti!
Kako ću se smejati!
Nadam se da ćemo se venčati u Longbornu.
Onda bi mi sestre bile deveruše.
O, zaista bih želela da odemo do grada, na predstave i igranke.
Sve u svoje vreme. Strpi se, draga.
Gospode, pukla bih od smeha...
Kad pomislim šta sam napravila, a ni jedna moja sestra nije!
A ja sam najmlađa!
Majko! Stiglo je pismo od ujaka Gardnera!
Otac se sutra vraća kući! - Dovodi li i Lidiju?
Ne. On i ujak još nisu otkrili gde se skrivaju.
Ujak će nastavit da traga sam. - Šta, vraća se bez jadne Lidije?
Ko će se boriti s Vikamom i naterati ga da je oženi,
ako se on vraća?
O, Džejn, Džejn, šta će biti s nama?
O, dodaj mi mirišljavu so!
Osećam da me opet hvata nesvestica!
Ne sada, Džejn.
Ne sada, Lizi.
G-đo Jang.
Ne bi li trebalo otići do oca? Ništa nije jeo otkako se vratio.
Ja ću. Ti odnesi čaj majci.
Dakle, Džejn.
Elizabet.
Meri, Kiti.
Izgledate tako umorno, oče.
Mora da strašno patite. - Nemoj o tome.
Ko bi drugi trebao da pati sem mene?
Za sve sam ja kriv, pa treba i da patim.
O, tata.
Ne budi prestrog prema sebi.
Pusti da bar jednom u životu osećam krivicu.
Ne bojim se da će me taj osećaj dotući. Brzo će proći.
Mislite da su još u Londonu, ser? - Da.
Gde bi se drugde mogli tako dobro sakriti?
Lidija je uvek želela da ode u London!
Onda je srećna. Njen boravak će sigurno potrajati prilično dugo.
Lizi.
Pokazalo se da si bila u pavu kada si me savetovala proletos,
jer, uzevši u obzir događaje, sada se vidi da si bila u pravu.
Moram mami da odnesem čaj.
Još uvek se zadržava gore, zar ne? Dobro.
To daje određenu otmenost našoj nesreći! I ja ću učiniti isto.
Sedeću u biblioteci, sa sve kapom za spavanje i u pižami,
i praviti što više problema.
Ili možda to odgodim, dok Kiti ne pobegne.
Ja neću bežati, oče.
Kada bih ja otišla u Brajton, vladala bih se bolje od Lidije.
Ti da ideš u Brajton?
Ne bih te pustio ni do Ist Borna. Ni za 50 funti!
Ne Kiti, napokon sam naučio, a ti ćeš osetiti posledice toga.
Ni jedan oficir neće ući u moju kuću, nikad više.
Ili proći kroz selo!
Balovi su sasvim zabranjeni, osim ako ne igraš sa sestrama!
I nećeš proviriti napolje, ako svaki dan ne provedeš
najmanje 10 minuta u pametnom razmišljanju.
Hajde, hajde, ne žalosti se, draga.
Budeš li sledećih 10 godina dobra devojka,
razmisliću ponovo o tome.
O, najdraži, hoćemo li izaći večeras?
Zar ne možemo otići u pozorište?
Gospode! Šta on radi ovde? - Šta?
Mora da je šala! - Ko, ko je?
Nikada nećeš pogoditi! - Ko je!?
Gospodin Darsi.
Napred.
Hvala, Hil.
Hil, šta je bilo?
Je li nas g-đa Benet tražila?
Ne, gospođice.
Oprostite, ali znate li da je stiglo pismo od G. Gardnera?
Kada je stiglo Hil? - Pre pola sata, gospođice.
- Dakle Lizi? Tata, kakve su novosti?
Šta javlja ujak? - Da, da primio sam njegovo pismo!
Kakve su vesti? Dobre ili loše? - A možemo li očekivati dobre?
Moža bi bilo bolje da same pročitate.
Čitaj glasno Lizi. Ni sam ne razumem.
„Dragi moj brate, napokon sam u mogućnosti da saznam nešto
o nećaki i G. Vikamu. Video sam ih”.
Kao što sam se nadala! Venčani su!
Nisu venčani,
niti su nameravali,
„Ali ako ti zadovoljiš uslove, u mogućnosti sam...
da obavim venčanje umesto tebe”.
Kakve uslove? - Čitaj dalje.
„Sve što on zahteva je da osiguraš svojoj kćeri...
udeo u nasledstvu u iznosu od 5.000 funti,
i da joj daješ za života
100 funti godišnje.
Tako malo? Šta je s Vikamovim dugovima?
Čitaj.
„Slučaj G. Vikama nije potpuno beznadežan, kao što smo mislili”.
Eto! - Čitaj dalje, Lizi!
„Ostaće nešto novca, nakon što se podmire dugovi, i za moju nećaku”.
Ne mogu da verujemi. - Čitaj dalje.
„Prosudili smo da je najbolje da se venčaju ovde”.
„Nadam se da se slažeš”.
Kiti će biti razočarana, jer neće biti deveruša.
"Pošalji svoj odgovor što pre, posebno onaj vezan za finansije”...
Je li moguće da će je oženiti sa tako malim mirazom?
Nije tako loš kako smo mislili. Mislim da je zaista voli.
Misli tako Džejn, ako te to teši.
Jesi li već odgovorio na pismo? - Ne, ali moram, što pre.
Moraju se venčati. A on je takav čovek.
Da, moraju se venčati. Nema druge mogućnosti.
Postoje dve stvari koje želim znati.
Prva, koliko je vaš ujak sve ovo platio,
i druga, kako ću mu se ikad odužiti?
Da bar nisam razgovarala sa G. Darsijem o ovome.
Draga Lizi, molim te, ne opterećuj se tim.
Sigurna sam da će G. Darsi ispoštovati tvoje poverenje.
Sigurno hoće.
To me ne uznemirava.
A šta onda? - Ne znam!
Sigurno je zadovoljan što je izbegao ovu situaciju.
Mora da me prezire sada. - Nikad nisi tražila njegovu ljubav.
Niti si je prihvatila kada ju je nudio.
Ako nema dobro mišljenje o tebi, zašto brineš?
Ne znam!
Ne mogu da objasnim.
Znam da ga verovatno nikada više neću videti.
Ne mogu se nositi s mišlju da negde živi...
i misli loše o meni.